Aiemmin tapahtunut
Tämä on uusi.
Seuraava murha. Freddie ja lapsi.
Kuka tuo kolmas on?
Voi tyttö parka.
Tutkinta on valmis. Jätän aineiston syyttäjälle.
Isäsi kuolema, äitisi murha, sisäinen tarkastus ja Hans.
Se kaikki on ollut sinulle liikaa.
Näen taas tytöt.
Tämä Holstin lapsen tapaus nostaa pintaan vanhoja juttuja.
Tule esiin, saatana!
L 3 6 9 G 4 2.
Spermanluovuttaja oli Freddie Holst.
Hedelmöitys ja raskaus onnistuivat.
Kuka hedelmöitettiin? ― Anna Maria Larsson.
Hei, isä.
Tiedän, missä he ovat. Raffinaderivej'llä.
Täällä on jokin lakkautettu sementtitehdas.
Ovatko Emil ja lapsi siellä? ― En nähnyt ketään.
Pysy siellä. Odota apuvoimia.
Vaihda vaatteet.
Miksi? Taskuissani ei ole... ― Pane toimeksi.
Äiti kertoi aina, että isä on prinssi, joka asuu linnassa Ranskassa.
Ensin siihen uskoo kuin joulupukkiin.
Sitten tajuaa, ettei koko äijää ole.
Ole kiltti äläkä satuta poikaa.
SILTA III 10/10
Näitkö minne päin auto lähti? ― Minua ammuttiin!
Sinulla oli luotiliivi.
Onko sinua ammuttu? ― On.
Se sattuu liivistä huolimatta. ― Näitkö auton?
Hopeanvärinen Peugeot Partner. ― Rekisteritunnus?
No?
Se oli ruotsalainen...
Jumalauta, antaa tulla!
HUB 382. ― Keksitkö tuon lennossa?
Henrik.
Mikä on tilanne? ― Ihmepoika tyri, joten emme tiedä mitään autosta.
Annika Melander tuli tajuihinsa. Lähdemme sairaalaan. ― Hyvä.
"Odota apuvoimia." Mitä kohtaa et ymmärtänyt?
Anteeksi...
Olimme samassa sijaisperheessä. ― Tiedämme, kuka Emil on.
Kerro mitä tapahtui. ― Olin lähdössä Göteborgiin.
Tapasimme pitkästä aikaa ja päätimme käväistä kahvilla.
Sitten... heräsin siinä huoneessa.
Olitte yhtä aikaa Johanssoneilla. ― Kohtelitko Emiliä huonosti?
Kaikilla oli kurjaa siellä. ― En kysynyt sitä.
Kohtelin Emiliä samalla tavalla kuin muitakin.
Miksi kysytte sitä?
Emil kostaa kaikille, joiden katsoo kohdelleen häntä kaltoin.
En tehnyt mitään. ― Hän sieppasi sinut ja lavasti murhaajaksi.
En tiedä syytä.
Etkä tiedä, missä hän voisi oleilla? ― En.
Ilmoitettiinko minut kadonneeksi? ― Ei.
Eikö Claes Sandberg tehnyt katoamisilmoitusta? ― Ei.
Claes oli helpottunut, kun olit poissa.
Hän valehteli, ettei kohdellut Emiliä huonosti.
He tuskin toimivat yhdessä. Emil halusi satuttaa Annikaa.
Jatketaan vartiointia.
Emil oli rakentanut kopion kellarihuoneesta. ― Niin.
Miltä alkuperäinen huone mahtaa näyttää?
Talo ei ole enää poliisin eristämä eikä vartioitu.
Ehkä Emil on mennyt sinne.
Huoneessani oli taulu.
Kopio jostain halvasta öljyvärituherruksesta, ―
jonka joku tuntematon tanskalainen oli maalannut.
Se taulu oli ainoa kaunis asia elämässäni.
Luulet että liioittelen. ― En.
Kuvittelin taulun talolle sisäpuolen.
Siellä voi olla mitä vain ja tapahtua mitä tahansa.
Nyt olemme kuin taikaiskusta astuneet taulun sisään.
Haluatko pidellä poikaa?
Elämääni ilmestyi se sekopää Morten Anker, joka kertoi sinusta.
Kiinnostukseni taiteisiin olikin periytynyttä.
Kaikki sisälläni kuoli.
Tajuatko?
Halusin muuntaa rakkaan taiteesi rumaksi ja vääristellyksi ―
ja toivoin sinun huomaavan sen.
Olet taiteentuntija. Miksi et nähnyt sitä, isä?
Olivatko teokset huonoja? Taisivat olla.
Talossa ei ole ketään.
Olikohan tämä Emilin huone? ― Ehkä.
Tai sitten se oli jäähyhuone. ― Mikä se on?
Tyhjä huone, jonne lapsi pannaan ―
epämieluisan käytöksen katkaisemiseksi.
Rangaistuksena? ― Tutkijat sanovat, että lapsi kokee jäähyn ―
seuraukseksi teostaan eikä rangaistukseksi.
He ovat väärässä.
Maalaus... ― Mitä siitä?
Aivan samanlainen kuin huoneessa, josta Annika löytyi.
Kaikki on samanlaista. ― Ei ole.
Sänky on eri valmistajan. Samoin soikko.
Esineet vain muistuttavat alkuperäisiä.
Taulu on kuitenkin tismalleen samanlainen.
Rasmuksen näkemä Peugeot varastettiin eilen aamupäivällä.
Onko siitä jälkeäkään? ― Ei. Mikä tuo on?
Taulu. ― Näen sen.
Emilin sijaisperheen talosta. ― Selvitä, kuka maalasi taulun, ―
mikä teoksen nimi on ja onko maisema oikeasti olemassa.
Se mistä epäilimme Melanderia pätee Emil Larssoniin.
Larssonin ja Helle Ankerin välillä on kytkös.
Päästimme Larssonin kahdesti.
Häntä ei ollut syytä epäillä. ― Se oli silti virhearvio.
Saga ja Henrik, tulkaapa tänne.
Taulun signeerauksen perusteella ―
se on yksi tuhansista tanskalaisen Claus Arnesenin maisemakuvista.
Entä taulun nimi? ― "Hieno päivä", vuodelta 1993.
Missä se on maalattu? ― Sitä on vaikea jäljittää.
Mies maalaili näitä pitkin poikin Pohjolaa.
Onko hän elossa? ― Hän on 75―vuotias ―
ja asuu Saltholmenin saarella ―
Malmön ja Kööpenhaminan puolimatkassa.
Entä puhelinnumero? ― Saat sen.
Saltholm. Voiko tuolla muka asua? ― Näköjään.
Linn Björkman? ― Minä olen.
Olen Lundin oikeuslääketieteen laitokselta.
On kyse maalauksestasi...
Onko sinulla hetki aikaa? ― Onko se tärkeää?
Koskeeko se tutkintaamme? ― Ei, mutta se on tärkeää.
Voinko lähettää kuvan taulusta?
Pidä minut ajan tasalla.
Mitä hän halusi? ― Puhua jostain Linnin kanssa.
Entä taiteilija? ― Hän on tehnyt satoja "Hienoja päiviä".
Hänellä ei ole nettiä eikä kännykkää, ―
joten taulua on mentävä näyttämään hänelle.
Eikö Göteborgin kopteri olekin täällä? ― On.
Mitä minun pitää tehdä, jotta lopetat tämän?
Milloin olet viimeksi pelännyt?
Pelkään nyt. ― Minä olen pelännyt joka ikinen päivä 5―vuotiaasta asti.
Kenenkään ei pitäisi kokea sellaista.
En tiennyt siitä. Et voi rankaista jostain, mistä kukaan ei tiennyt.
En rankaise, vaan oikaisen tehdyn virheen.
Nouse!
Ylös siitä!
Ylös!
Claus Arnesen?
Saga Norén, Malmön poliisi. Ja tanskalainen kollegani.
Täh? ― Saga Norén Malmön poliisista. Soitin sinulle.
Onko tuttu taulu?
En oikein näe. Käykää peremmälle.
Pitää etsiä rillit.
Ne eivät ole siellä. ― Jaa eivät?
Muistatko yhtään, minne jätit ne? ― Sänkyyn ehkä...
Miksi kysytte tauluistani? ― Yksi liittyy murhatutkintaan.
Että mitä? ― Taulusi liittyy murhatutkintaan.
Ole hyvä.
Katsotaanpa.
Tunnistatko tämän? ― Juu, minä maalasin sen.
Vuonna 1993. Muistatko missä? ― En sitten yhtään.
Maalasin noita satamäärin.
Taustalla on rakennus. Tunnistatko sen? ― Niinpä näkyy.
Missä se sijaitsee? ― Tuolla.
Missä "tuolla"?
Etelämpänä. Itäpuolella.
Onko se täällä Saltholmenilla?
No on, parin kolmen kilometrin päässä.
Mennäänkö kopterilla? ― Sillä ei voi lähestyä vaivihkaa.
Se on nopein. ― Hän kuulee kopterin. Siellä ovat myös Freddie ja lapsi.
Hys...
Seis.
Saga soitti. Piilopaikka taisi selvitä.
Missä he ovat? ― Saltholmenilla.
Nouse laudalle.
En. ― Muuten ammun sinut, etkä saa tietää miten pikkuveljeni kävi.
Pane köysi kaulaan.
Älä tee tätä. ― Minun täytyy.
Kenenkään ei täydy mitään.
Aina voi valita. ― Vain jos on valtaa.
Valtaa vailla olevat eivät voi valita. He joutuvat aina alistumaan.
Voit pidellä poikaa niin kauan kuin olet tajuissasi.
Sitten otteesi herpaantuu. ― Lapsi ei selviä pudotuksesta.
Niin, kaikki eivät kestä pudotusta.
Sinä ja minä samassa taulussa.
Tämä on Hieno päivä.
Mitä tehdään? Apujoukot ovat tulossa. ― Emme voi odottaa.
Kannattelen Freddieä. Ota lapsi.
Saga! Kannattele Emiliä.
Saga, nosta Emiliä! Laske lapsi maahan.
Hän tappoi Hansin.
Kannattele Emiliä!
Tartu kiinni!
Heti!
Tee se!
Meillä on hänet otteessa, voit päästää irti.
Aioitko antaa Emilin kuolla?
Saga?
Minä ammuin heidät. En voinut muuta.
En tuntenut heistä ketään, ―
paitsi Mortenia vähän.
Okei.
Katsotaan sitten näitä.
Minun taideteoksiani.
Yritin saada hänen huomionsa.
Freddienkö?
Mutta kukaan ei ymmärtänyt. Ette tekään.
Minun täytyi auttaa teitä.
Olin juuri aikeissa nielaista 172 pilleriä, kun hän tuli.
Kuka tuli? ― Velipuoleni Morten.
Äiti poti tunnonvaivoja siitä, että poika sekosi Afganistanissa.
Eli Helle Anker. ― Hän halusi kertoa pojalleen totuuden, ―
ja antoi tälle numero― ja kirjain― sarjan, jolla sukujuuret selviäisivät.
En kuunnellut kovin tarkkaan, mutta yksi virke havahdutti minut:
"Miksi minun on kärsittävä, mutta piinaani syyllisten ei?"
Selvä.
Nämä henkilöt olivat siis syyllisiä sinun kärsimyksiisi?
Johanssoneista tiedämme yhtä ja toista.
Hans Petterson palautti sinut karkumatkalta. ― Jouduin kellariin.
Oletteko nähneet sen? ― Olemme.
Lars―Ove Abrahamsson käytti sinua seksuaalisesti hyväkseen.
Niin teki, neljän vuoden ajan.
Håkan Ekdahl sijoitti sinut sijaisperheeseen Johanssoneille.
Sijoitti minut sinne ja piti minut siellä.
Entä nämä kaksi?
Miksi Freddie Holst ja Helle Anker?
He loivat minut.
He siis loivat sinut.
Miksi juuri he?
Muistatko äitisi? ― Muistan.
Millainen hän oli? ― Hän rakasti minua.
Asiasi olisivat kai olleet hyvin, ellei hän olisi kuollut?
Hän teki minulle aamupalaa ja lyyhistyi lattialle.
Se ei ollut Holstin syy. ― Miksi puhumme tästä?
Eikö sinulla ollut isovanhempia tai muita huoltajiksi?
Luulet että tein sen siksi, ―
että Freddie ei ollut läsnä kasvuvuosinani.
Eikö se ollut syy? ― En rankaise ketään.
Jaoin oikeutta, koska kukaan heistä ei kantanut vastuutaan.
En rankaissut vaan jaoin oikeutta. Ymmärrät varmaan eron.
Miksi Freddie Holst ja Helle Anker? ― Seuraamus.
Nyt en ymmärrä. ― He...
Tämä kaikki olisi voitu välttää. Tuska, pelko, kuolema...
Miten se olisi vältetty?
Minun ei olisi pitänyt syntyä.
Ehkä et tiedä koko juttua, mutta poika on nyt tässä ja kunnossa.
Haluatko hänet syliin?
En.
En halua nähdä häntä.
Minä voin pidellä häntä.
Tulen kohta.
Kuitti tilisiirrosta.
Lisäsin vähän ylimääräistä.
Olen todella pahoillani kaikesta.
Aidosti.
Niin... Kiitos.
Kuulustelupöytäkirja on valmis. Sinun pitää allekirjoittaa se.
Etkö edelleenkään halua asianajajaa? ― En.
Sinä tunsit Hans Petterssonin.
Niin.
Pidit hänestä.
Niin.
Pitikö hän sinusta?
Piti.
Te olitte ystäviä.
Miksi sitten pelastit minut?
Olen poliisi.
Sinä halusit kuolla. ― En halunnut.
Halusin muuttua syntymättömäksi.
Se on eri asia.
Ymmärrätkö?
Ei, et sinä ymmärrä.
Sinulla oli ystävä, joku joka tarvitsi sinua. Anna kynä.
Annika Melanderia ei enää epäillä.
Claes Sandström päästetään. ― Siitä hän on varmaan onnellinen.
Kiitos yhteistyöstä. ― Kiitos.
Soittiko Lillian sinulle? ― Soitti. Lähden saman tien.
Hyvä.
Todella hyvää työtä. Kiitos.
Hans haudataan huomenna. ― Niin haudataan.
Oletko ollut hautajaisissa? ― Muutamissa.
Etkö sinä ole ollut? ― En.
Siskosihan kuoli. ― En mennyt hautajaisin. En voinut.
Mutta Hansin hautajaisiin menet. ― Tuletko mukaan?
Haluatko että tulen? ― Haluan.
Minä tulen.
Nähdään huomenna. ― Niin.
Hei.
Mistä on kyse? ― Mennään sisään.
Otatko jotain? ― Ei kiitos.
Voidaanko istua juttelemaan? ― Toki.
Pari viikkoa sitten Ruotsista löytyi tietöiden yhteydessä luuranko.
Selvä, mutta haluaisin pitää pari päivää vapaata.
Voitko antaa jutun jollekulle toiselle?
Ruumiin arvioidaan olleen maassa viisi kuusi vuotta.
Se on tunnistettu dna:n avulla.
Se on Alice. ― Ei.
Ei ole.
Eikä ole!
Olen pahoillani. ― Ei se ole hän!
Se on erehdys. ― Saat apua...
He ovat väärässä, kuuletko!
Sinä olet väärässä.
Missä tytöt ovat?
Missä? He katosivat yhdessä.
Missä he ovat? He olivat äitinsä kanssa. ― Emme tiedä.
Mistä ruumis löytyi? Lähdetään sinne nyt heti.
Onko etsinnät lopetettu? ― Alue on seulottu ja tutkittu tarkkaan.
He eivät ole täällä. ― Heidän täytyy olla.
Joko ruumiit ovat yhdessä paikassa tai sitten kokonaan eri alueilla.
Tytöt saattavat myös olla elossa. ― Aivan.
Se kauhistuttaa melkein enemmän.
Tytöt, olette nyt omillanne.
Silloin oli tuiki tavallinen arkipäivä. Lähdin töihin.
Teidän äitinne aikoi...
Äitinne oli aikeissa..
Kun joku riistää hengen meille rakkaalta ihmiseltä, ―
sydämemme voi helposti täyttää pimeys ―
ja saatamme haluta tekijälle pahaa.
Viha voi sysätä syrjään surun ―
ja peittää alleen meille tärkeät valoisat muistot Hansista.
Sitä Hans ei olisi toivonut.
Ammatistaan huolimatta hän pyrki näkemään jokaisessa myös hyvää.
Herra, sinä annoit hänelle elämän.
Ota hänet nyt rauhaasi.
Suo hänelle Kristuksemme tähden riemuntäyteinen ylösnousemus.
Hei sitten.
Saga.
Miten menee? ― Henrik ei tullut.
Luulin että hän kertoi sinulle. ― Mistä?
Tässä Henrik Sabroe. En voi vastata juuri nyt, mutta jätä viesti.
Alice löydettiin.
Epäilinkin joskus, että he ovat ehkä kuolleet, ―
mutta uskoin heidän pysyneen yhdessä, ―
niin että heillä on toisensa, tuli mitä tuli.
Nyt tytöt ovat vailla äitiään. Miten he selviävät ilman häntä?
Käytätkö huumaavia aineita?
Keskushermosto― stimulantteja?
Ja unilääkkeitä rentoutumiseen?
Miten kauan käyttö on jatkunut?
Siitä asti, kun he katosivat.
Olitko aineissa, kun teimme yhdessä töitä? ― Koko ajan.
Se on vakava virkavirhe ja rikos. ― Josta on tehtävä ilmoitus.
Vai kuinka?
Me puhuimme kerran siitä, miksi en enää päästä ketään lähelleni. ― Niin.
Muistatko mikä on syyni?
Koska sinut joko jätettiin tai sinua satutettiin.
Oletko sinä täällä?
Miten hautajaiset sujuivat? ― En tiedä. Ei ole mihin verrata.
Etkö pidä vapaata loppupäivän? ― En.
Emilin tapaus pitää saada päätökseen. Raportti on kesken.
Emil tappoi itsensä sellissä.
Miten? ― Hän viilsi auki ranteensa. Oli saanut jostain paperiliittimen.
Onko kaikki kohdillaan?
Ei ole.
Klemmari on minun. En tiedä, ottiko hän sen vai jäikö se minulta.
Tule mukaan.
Minun on kerrottava sinulle toisestakin asiasta.
Kjell Grankvist on jättänyt tarkastusraporttinsa syyttäjälle.
Niin?
En usko sinun tehneen mitään äidillesi, ―
mutta teknistä näyttöä ei voi sivuuttaa.
He käynnistävät esitutkinnan. ― Se ei vielä merkitse mitään.
Olen syytön. Eikö se riitä?
Minut hyllytetään tutkinnan ajaksi. ― Olen pahoillani.
Minulla oli motiivi eikä alibia.
Tekninen näyttö pitää. Minut tuomitaan! ― Ei hätiköidä.
Saga!
Miksi? ― Mitä luulet?
Tiedät, etten voi antaa sinulle lupaa etsiä heitä omin päin. ― Etkö?
Myönnä minulle lomaa. ― En.
Selvä.
Irtisanon itseni tästä hetkestä. Saat sen kirjallisena myöhemmin.
John. Onko Saga täällä?
Etkö ole kuullut?
Niin mitä?
Saga, minä täällä.
Saga!
Henrik Sabroe soittaa
Moi, Wiki.
Miksi olet taas täällä?
Otin lopputilin.
Työstäni, josta pidän.
En yhtä syvästi kuin sinä, mutta pidin rikostutkijan työstä.
Mutta olen ollut muutakin kuin poliisi.
Olin Alicen puoliso ja kahden tytön isä.
Heidät vietiin minulta.
Nyt sinusta tuntuu siltä, että kaikki viedään.
Mutta paskat siitä. Älä anna periksi.
Saga, minä todellakin tarvitsen sinua.
Älä luovuta. Tiedän, että me kaksi löydetään tyttäreni. Sinä ja minä!
Älä tule! ― Saga.
Älä tule! ― Anna nyt olla.
Et tule! ― Saga...
Kuuntele nyt!
Minä tarvitsen sinua.
Saga!
Löysin jotain.
Katoamisaamuna tehtiin autovarkaus ―
vain 10 minuutin ajomatkan päässä meiltä.
Mennään.
Autovarkaudesta on kuusi vuotta. ― Tiedän.
Vaikka auto löytyisi, se tuskin johtaa mihinkään. ― Tiedän senkin.
Mutta minulla ei ole parempaakaan tekemistä. Onko sinulla?
Ei.
Suomennos: Annika Järvinen Yle